Цой Олександр Вікторович | |
---|---|
рос. Александр Викторович Цой | |
Ім'я при народженні | рос. Александр Викторович Цой |
Псевдо | Александр Молчанов |
Народився | 5 серпня 1985 (39 років) Ленінград, РРФСР, СРСР |
Країна | ![]() |
Діяльність | гітарист, композитор, дизайнер, програміст, виробник, музикант |
Знання мов | російська і англійська |
Членство | Para bellvmd |
Батько | Цой Віктор Робертович |
Мати | Цой Маріанна Ігорівна |
IMDb | ID 8212505 |
![]() | |
---|---|
![]() |
Олександр Цой |
Олекса́ндр Ві́кторович Цой (26 липня 1985, Ленінград[1]) — російський рок-музикант, композитор, дизайнер-оформлювач, колишній гітарист групи «Para bellvm».
Єдиний син лідера групи «Кіно» Віктора Цоя і його дружини Маріанни Цой.
Здійснював незаконну гастрольну діяльність в тимчасово окупованому Криму[2].
Олександр Цой народився в 1985 році в родині рок-музиканта Віктора Цоя і його дружини Маріанни Цой. Після того, як Віктор Цой пішов від дружини до Наталії Разлогової, Олександр залишився жити з матір'ю. Після загибелі Віктора Цоя в 1990 році Маріанна почала жити разом з Олександром Аксьоновим — музикантом групи «Об'єкт глузувань», який, за словами Олексія Вишні та Андрія Тропілло, може бути справжнім батьком Олександра[3][4]. Однак друг Цоя режисер Рашид Нугманов стверджує, що Олександр у своїй зовнішності має риси Віктора[5].
У 16 років Олександр поїхав до Москви, де жив і займався вебдизайном, а також вивчав англійську мову[6][7][8].
Маріанна Цой після смерті Віктора відсудила в музикантів групи «Кіно» авторські права на пісні групи й оформила їх на сина Олександра і компанію «Moroz Records»[9].
У 2005 році Мар'яна Цой померла від пухлини мозку, і Олександр став жити з бабусею по материнській лінії.
Зі своїм дідусем Робертом Максимовичем Цоєм Олександр не підтримує теплих стосунків[10].
Надалі, щоб позбутися уваги журналістів і шанувальників батька, він узяв собі псевдонім Молчанов і зайнявся грою на гітарі в групі «Para bellvm», де брав участь у записі альбому «Книга царів». Займався оформленням обкладинок музичних альбомів. Заснував музичний клуб «da: da:»[11].
У грудні 2010 року одружився з Оленою Осокиною. Примітно, що в цей же період учергове одружився і його дідусь — Роберт Максимович Цой.
У 2011 році, за повідомленнями ЗМІ, Олександр продав Олегу Тинькову для його банку «Тінькофф» права на пісню «Далі діяти будемо ми»[12][13][14]. Однак у своєму інтерв'ю Олександр розповів, що права на пісню продала без його згоди компанія «Музичне право», з якою він у судовому порядку намагається розірвати всі відносини. А до самого Олега Тинькова він ставиться негативно[15].
У 2012 році дав перше докладне й відкрите інтерв'ю про своє життя[16][17].
У 2014 році подав судовий позов проти депутата Держдуми Євгена Федорова, що звів наклеп на його батька[18][19]. Однак жодних порушень у словах Євгена Федорова суд не знайшов. А сам Федоров спростував свої слова.
У 2014 році Рашид Нугманов оголосив про свої плани почати зйомки фільму «Цитадель смерті» за його спільним з Вільямом Гібсоном сценарієм (який спочатку писався під Віктора Цоя) і взяти на головну роль Олександра Цоя, який, у свою чергу, підтримав цю ідею[20].
3 серпня 2017 року представив пісню «Шепіт» свого нового сольного музичного проекту — «Ронін», в якому він є автором, музикантом і вокалістом[21]. Текст пісні «Шепіт» написав ще у 18-річному віці[22]. 3 вересня був випущений мініальбом «Опора», який містить у собі 5 пісень[23]. У подальшому одним із учасників групи став Юрій Каспарян.
Позаштатний колумніст RT російською[24].
Одружений з Оленою Осокиною. Є дитина.
Рік | Українська назва | Оригінальна назва | Роль | |
---|---|---|---|---|
1992 | ф | Останній герой | «Последний герой» | камео |
1996 | ф | Сонячні дні | «Солнечные дни» | камео |
2005 | ф | Життя як кіно | «Жизнь как кино» | камео |
2006 | ф | Просто хочеш ти знати | «Просто хочешь ты знать» | камео |
2008 | ф | Ялинова субмарина: Віктор Цой. Діти хвилин | «Еловая субмарина: Виктор Цой. Дети минут» | камео |
2009 | ф | Останній герой. Двадцять років потому | «Последний герой: Двадцать лет спустя» | камео |
2012 | ф | Цой — Кіно | «Цой — Кино» | камео |
- ↑ Марьяна Цой, «Точка отсчёта», стр 6.
- ↑ СІА. Цой Александр Викторович. Myrotvorets.center (ru-RU) . Процитовано 28 грудня 2022.
- ↑ 11 фактов о русском роке от Алексея Вишни
- ↑ Виктор Цой: с таким характером долго не живут
- ↑ Рашид Нугманов: «Цой не знал системы Станиславского»
- ↑ Сын легендарного культового музыканта группы «Кино», Виктора Цоя. Архів оригіналу за 9 серпня 2017. Процитовано 12 травня 2020.
- ↑ Отец Виктора Цоя: «Витькина слава обернулась для нашего внука проклятием»
- ↑ Сын Виктора Цоя: Я не смог пойти по стопам своего отца…. Архів оригіналу за 26 жовтня 2016. Процитовано 22 травня 2016.
- ↑ Кому принадлежат песни Виктора Цоя. Архів оригіналу за 6 вересня 2016. Процитовано 12 травня 2020.
- ↑ Отец Цоя страдает от рака. Богатый внук не спешит ему помочь. Архів оригіналу за 12 травня 2016. Процитовано 12 травня 2020.
- ↑ Дети рока. Александр Цой
- ↑ Наследие Цоя и «другая сторона силы»
- ↑ «Тинькофф» сделал корпоративным гимном песню группы «Кино»
- ↑ Банк приобрел права на песню группы «Кино»
- ↑ «Я так и не смог отрастить толстую кожу» Интервью Александра Цоя — об отце, детстве и музыке «Кино»
- ↑ Александр Цой (Молчанов) — сын Виктора Цоя
- ↑ «Интервью»: Сын Виктора Цоя дал первое телевизионное интервью. Архів оригіналу за 26 грудня 2013. Процитовано 22 травня 2016.
- ↑ «Отец уже не может заступиться за себя»
- ↑ Сын Виктора Цоя отстаивает репутацию отца: «Депутата Федорова нужно наказать уголовно»
- ↑ «Игла» 25 лет спустя КТК «Наша правда»
- ↑ Цой представил новую песню
- ↑ Сын Виктора Цоя впервые представил песню, которую написал ещё 14 лет назад
- ↑ Сын Виктора Цоя рассказал, почему решил записать песню
- ↑ Александр Цой. RT на русском (рос.). Процитовано 30 січня 2018.
На цю статтю не посилаються інші статті Вікіпедії. Будь ласка розставте посилання відповідно до прийнятих рекомендацій. |