Саррія | |
---|---|
![]() | |
Оригінал назви | Estadi de Sarrià |
Країна | ![]() |
Розташування | Барселона, Іспанія |
Координати | 41°23′35″ пн. ш. 2°08′00″ сх. д. / 41.39305555558333083° пн. ш. 2.1333333333611110838035074° сх. д.Координати: 41°23′35″ пн. ш. 2°08′00″ сх. д. / 41.39305555558333083° пн. ш. 2.1333333333611110838035074° сх. д. |
Побудовано | 1922 |
Відкрито | 10 лютого 1923 |
Закрито | 21 червня 1997 |
Зруйновано | 20 вересня 1997 |
Власник | Еспаньйол |
Оператор | Еспаньйол |
Архітектор | Матіас Кольмінарес |
Команда (-и) | «Еспаньйол» (1923–1997) |
Види спорту | футбол |
Вміщує | 44 000 |
![]() | |
Саррія (стадіон) у Вікісховищі |
«Саррія» (ісп. Estadi de Sarrià, кат. Estadi de Sarrià, ісп. вимова: [əsˈtaði ðə səriˈa]) — футбольний стадіон у місті Барселона, Іспанія. З 1923 року по 1997 рік був домашнім стадіоном для клубу «Еспаньйол». Був однією з арен чемпіонату світу з футболу 1982 року[1] та футбольного турніру Олімпійських ігор 1992 року. У 1997 році був закритий і знесений[2].
Історія
Будівництво і етап до ЧС
Стадіон був названий «Саррія», по імені дороги, яка колись пов'язувала старовинні міста Барселону і Саррія. Будівництво спортивної арени було розпочато 31 грудня 1921 року під керівництвом архітектора Матіаса Кольмінареса. Спочатку проект мав місткість арени на 40 000 глядачів, проте в процесі будівництва через фінансові труднощі кількість глядацьких місць було скорочено до 10 000. Відкриття арени відбулося 19 лютого 1923 року[2] матчем між клубами «Еспаньйол» і «УЄ Сантс», в якому господарі перемогли з рахунком 4:1, автором першого голу на новому стадіоні став футболіст команди господарів — Вінсен Тоніхуан.
У 1948 році президент клубу «Еспаньйол» — Пако Саєнс викупив стадіон з приватних рук за 5 мільйонів песет. У 1951 році була знесена і заново збудована південна трибуна арени, в 1956 році до неї було прибудовано ще один сектор. У 1960 році на стадіоні були встановлені освітлювальні щогли з прожекторами. У 1970-х зазнала реконструкції і північна трибуна, над якою був зведений ще один ярус[2].
ЧС і подальший етап
Стадіон був обраний одним з 17 майданчиків, на яких повинні були пройти матчі чемпіонату світу з футболу 1982 року[2]. На стадіоні відбулися всі три матчі групи С другого групового етапу чемпіонату, в яких зустрічалися між собою збірні Італії, Бразилії і Аргентини.
У 1988 році стадіон став місцем проведення одного з фінальних поєдинків Кубка УЄФА, в якому «Еспаньйол» зустрічався з німецьким «Баєром» (3:0). У 1992 році на стадіоні пройшли 5 матчів футбольного турніру в рамках Олімпійських ігор 1992 року[3].
У 1997 році через фінансові проблеми клуб продав стадіон одному з забудовників. Остання гра на арені пройшла 21 червня 1997 року, в якій «Еспаньйол» з рахунком 3:2 виграв у «Валенсії», останній гол в історії стадіону забив гравець команди гостей — Іван Кампо. 20 вересня 1997 року стадіон був знесений. Клуб «Еспаньйол» з 1997 року по 2009 рік проводив домашні матчі на Олімпійському стадіоні Барселони, а в 2009 році переїхав на нову власну арену — "Корнелья-Ель Прат"[4].
Чемпіонат світу з футболу 1982 року
Стадіон був одним із місць проведення чемпіонату світу з футболу 1982 року та приймав такі матчі:
Дата | Команда № 1 | Рез. | Команда № 2 | Раунд | Відвідуваність |
---|---|---|---|---|---|
29 червня 1982 | ![]() |
2–1 | ![]() |
Група C (другий раунд) | 43,000 |
2 липня 1982 | ![]() |
1–3 | ![]() |
Група C (другий раунд) | 44,000 |
5 липня 1982 | ![]() |
3–2 | ![]() |
Група C (другий раунд) | 44,000 |
Примітки
- ↑ History of the World Cup-1982. Архів оригіналу за 14 жовтня 2014. Процитовано 8 жовтня 2014.
- ↑ а б в г España 82 — Barcelona — Estadi de Sarriá. Архів оригіналу за 14 жовтня 2014. Процитовано 9 грудня 2019.
- ↑ 1992 Summer Olympics official report. Volume 2. pp. 225-7.
- ↑ rcdespanyol.com. Архів оригіналу за 8 жовтня 2014. Процитовано 26 травня 2021.