Кутія гімалайська | ||||||||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
![]() Гімалайська кутія (Бутан)
| ||||||||||||||||
Біологічна класифікація | ||||||||||||||||
| ||||||||||||||||
Cutia nipalensis Hodgson, 1837[2] | ||||||||||||||||
Підвиди
| ||||||||||||||||
(Див. текст) | ||||||||||||||||
Посилання
| ||||||||||||||||
|
Ку́тія гімалайська[3] (Cutia nipalensis) — вид горобцеподібних птахів родини Leiothrichidae. Мешкає в Гімалаях і горах Південно-Східної Азії.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4f/Cutia_nipalensis_by_John_Gould.jpg/200px-Cutia_nipalensis_by_John_Gould.jpg)
Підвиди
Виділяють три підвиди:[4]
- C. n. nipalensis Hodgson, 1837 — центральні і східні Гімалаї, північна М'янма, південь Сичуаню, південний захід Юньнаню;
- C. n. melanchima Deignan, 1947 — східна М'янма, південний Юньнань, північно-західний Таїланд, північ Індокитаю;
- C. n. cervinicrissa Sharpe, 1888 — Малайський півострів (від південного Пераку до південного Селангору).
В'єтнамська кутія раніше вважався підвидом гімалайської кутії.
Поширення і екологія
Гімалайські кутії мешкають в Індії, Бутані, Непалі, Китаї, М'янмі, Малайзії, В'єтнамі і Лаосі. Вони живуть у вологих гірських і рівнинних тропічних лісах. Зустрічаються на висоті від 850 до 2500 м над рівнем моря.
Поведінка
В негніздовий період гімалайські кутії зустрічаються зграйками до 12 птахів. Іноді вони приєднуються до змішаних зграй птахів. Живляться комахами, їх личинками, ягодами, насінням і равликами. Сезон розмноження триває в квітні-травні в Індії, в травні-червні в Непалі, в березні-червні в Південно-Східній Азії. Гніздо чашоподібне, розміщується на дереві.
Примітки
- ↑ BirdLife International (2016). Cutia nipalensis. Архів оригіналу за 13 листопада 2021. Процитовано 4 грудня 2021.
- ↑ B.H. Hodgson. Additions to the Ornithology of Népal. „The journal of the Asiatic Society of Bengal”. 5, ss. 772, 774, 1836 [] помилка: {{lang}}: немає тексту (допомога).
- ↑ Фесенко Г. В. Вітчизняна номенклатура птахів світу. — Кривий Ріг : ДІОНАТ, 2018. — 580 с. — ISBN 978-617-7553-34-1.
- ↑ Gill, Frank; Donsker, David; Rasmussen, Pamela, ред. (October 2021). Laughingthrushes and allies. IOC World Bird List Version 11.2. International Ornithologists' Union. Архів оригіналу за 30 листопада 2021. Процитовано 01 грудня 2021.
![]() |
Це незавершена стаття з орнітології. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |