Зала слави словенських спортсменів (словенська: "Hram slavnih slovenskih športnikov") була заснована Асоціацією словенських спортивних журналістів (Društvo športnih novinarjev Slovenije)[1] у 2011 році. Залу було відкрито у 2012 році, проте напередодні, у грудні 2011 року під час проведення заходу Спортсмен року Словенії було представлено двох перших словенських атлетів: Леон Штукель та Мирослав Церар.
Асоціація словенських спортивних журналістів готувалась до відкриття зали понад півтора року. Їх метою було збереження пам'яті про словенських спортсменів, які відзначились значними міжнародними результатами. Вони хотіли також зберегти весь спортивний інвентар пов'язаний з цими великими спортсменами.[2]
Асоціація запрошує відвідувачів, студентів, а також всіх любителів спорту вберегти історію словенського спорту і забезпечити найкращі умови роботи "Музею спортів Словенії".
В грудні 2012 року, було добавлено 20 нових позицій та відкрито ще одну Залу слави у Арена Стожице.[3] 28 листопада 2013 року представлено ще 28 нових спортсменів.[4] У серпні 2015 року, додано ще трьох спортсменів[5] та двоє у серпні 2016.[6]
Спорстмени
Див. також
Примітки
- ↑ dolenjskilist.si. Архів оригіналу за 2 червня 2021. Процитовано 26 березня 2020.
- ↑ ljnovice.com. Архів оригіналу за 4 березня 2016. Процитовано 18 червня 2022.
- ↑ Foto: Slovenija ima Hram športnih junakov (словен.). RTV Slovenija. 19.12.2012. Архів оригіналу за 26 березня 2020. Процитовано 26.03.2020.
- ↑ V Hram športnih junakov sprejetih še 28 slovenskih športnikov (словен.). MMC RTV-SLO. 28.11.2013. Архів оригіналу за 26 березня 2020. Процитовано 26.03.2020.
- ↑ Katanec, Zdovc in Petrovič v Hramu športnih junakov (словен.). MMC RTV-SLO. 26.08.2015. Архів оригіналу за 20 січня 2021. Процитовано 26.03.2020.
- ↑ Iztok Puc in Rolando Pušnik nova člana Hrama športnih junakov. Delo (словен.). 26.03.2020. Архів оригіналу за 26 березня 2020. Процитовано 28.08.2016.
- ↑ Борис Клавора, Векослав Скалак, Жозе Берц, Альош Колія, Люцьян Клева, Ядран Барут, Марко Мандіц, Павао Мартіц, Зденко Балас