Арті Шоу | |
---|---|
![]() | |
Основна інформація | |
Повне ім'я | англ. Arthur Jacob Arshawsky |
Дата народження | 23 травня 1910[1][2][…] |
Місце народження | Нью-Йорк, Нью-Йорк, США[4] |
Дата смерті | 30 грудня 2004[5][1][…] (94 роки) |
Місце смерті | Таузанд-Оакс, Вентура, Каліфорнія, США |
Причина смерті | цукровий діабет |
Поховання | Меморіальний парк Веллі-Оакс |
Роки активності | з 1925 |
Громадянство | США |
Професії | кіноактор, лідер гурту, композитор, диригент, кларнетист, джазмен, саксофоніст, аранжувальник, письменник, музикант, піаніст |
Освіта | Hillhouse High Schoold |
Інструменти | кларнет[6], саксофон-альт[6] і soprano saxophoned |
Жанри | джаз |
Псевдоніми | Artie Shaw |
Членство | Artie Shaw and His Gramercy Fived і Artie Shaw and His Orchestrad |
Лейбли | RCA Records[7], Columbia Records[7], Capitol Records[7], Musicraft Recordsd[7], Bell Records і Brunswick Records |
Нагороди | |
Діти (3) | Jonathan Shawd[8] |
artieshaw.com | |
![]() |
Арті Шоу (англ. Artie Shaw), справжнє ім'я Артур Джейкоб Аршавський (англ. Arthur Jacob Arshawsky, 23 травня 1910, Нью-Йорк — 30 грудня 2004, Лос-Анджелес) — американський джазовий кларнетист, диригент, композитор і письменник, один з найбільших музикантів «ери свінгу».
Біографія
Артур Аршавський народився в родині єврейських іммігрантів з Російської імперії та Галичини (тоді Австро-Угорщина). Його батько, виходець із Одеси Харольд Аршавський (1880—1930), Перебрався в Америку дитиною в 1888 році й працював фотографом; мати, Сара Страусс (1884—1964), емігрувала до Америки з Самбора в 1899 році й працювала швачкою. Ріс і навчався музиці в Нью-Гейвені (штат Коннектикут), де в 1925 саксофоністом потрапив в танцювальний оркестр Джонні Кавалларо. На наступний рік він почав грати на кларнеті, який незабаром став його основним інструментом. У 1926—1929 роках працював в оркестрі Остіна Уайлі, для якого робив аранжування, потім грав на саксофоні у Ірвінга Ааронсона, в 1929 році в Чикаго брав участь в джем-сесіях з місцевими музикантами. В цей же час він знайомиться з музикою Клода Дебюссі та Ігоря Стравінського, що зробила великий вплив на розвиток його музичного світогляду.
У 1931—1934 роках, вже під псевдонімом Арті Шоу, музикант виступає як вільний артист, а в 1936 році для концерту в театрі «Імперіал» формує свій перший ансамбль. Його склад був незвичайний для джазу того часу — струнний квартет, ритм-секція і кларнет соло, проте це не завадило Шоу справити на публіку велике враження власним твором «Інтерлюдія in B». Надалі до колективу приєдналися два трубача, тромбоніст, саксофоніст і співак, але насторожене ставлення музичної громадськості до нестандартного складу і інструментування змусило Шоу розпустити її в березні 1937 року. Через місяць Шоу збирає новий оркестр, з яким незабаром записує свій перший хіт — композицію Коула Портера «Початок танцю» (Begin the Beguine) в аранжуванні Джеррі Грея. До Шоу приходить популярність, і багато хто починає говорити про нього як про конкурента Бенні Гудмена. Не прийнявши ролі ідола танцюючою молоді, Шоу в листопаді 1939 року тимчасово залишає сцену.
На початку 1940 року Шоу працює в Голлівуді над музикою до фільмів, а також записує зі струнним оркестром композицію Frenesi. Її успіх підштовхнув Шоу на концертний тур в супроводі оркестру, доповненого струнними інструментами. Зі складу цього оркестру він створює «П'ятірку Гремерсі» (Gramercy Five) і записує ще кілька хітів: Summit Ridge Drive, Moonglow, Dancing In The Dark, Stardust, I Cover The Waterfront. Незважаючи на те, що ці композиції стала вельми популярними, Шоу скоро знову розпустив свої ансамбль і влаштувався в Нью-Йорку, де почав вивчати оркестровку і продовжив записуватися в студіях.
У січні 1942 року Шоу покликаний у флот, де за дорученням командування організовує оркестр, яким керує протягом найближчого року. Незабаром музиканта демобілізують, і в 1944 році він створює новий біг-бенд, який багатьма істориками джазу вважається кращим з усіх, з якими він працював. Серед хітів цього періоду найбільш відомою стала композиція Little Jazz, записана з трубачем Роєм Елдріджем.
Шоу також відроджує «П'ятірку Гремерсі», а потім організовує ще два великих оркестри. Він активно виступав і записувався до 1954 року, після чого оголосив, що припиняє виступи. Лише в 1983 році Шоу знову зібрав свій оркестр і зрідка диригував їм, але основним керівником цього колективу став кларнетист Дік Джонсон.
Шоу часто порівнювали з іншим видатним кларнетистом цього часу — Бенні Гудменом. Також, як і Гудмен, Шоу володів найвищим технічним майстерністю і гарним почуттям фразування, проте манера його виконання була більш спокійною. Як композитор Шоу відомий насамперед своїм Концертом для кларнета з оркестром (1940), який сам же й виконував з великим успіхом.
Особисте життя
Був одружений кілька разів, серед дружин були письменниця Кетлін Вінзор, акторки кіно Ава Гарднер і Лана Тернер.
Примітки
- ↑ а б Bibliothèque nationale de France BNF: платформа відкритих даних — 2011.
- ↑ а б Encyclopædia Britannica
- ↑ SNAC — 2010.
- ↑ Carnegie Hall linked open data — 2017.
- ↑ http://www.washingtonpost.com/wp-dyn/articles/A37911-2004Dec30.html
- ↑ а б AllMusic — 1991.
- ↑ а б в г Discogs — 2000.
- ↑ Lundy D. R. The Peerage