![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/c6/Victorian_Farmhouse-Whitchurch-Stouffville_Museum_and_Community_Centre-Vandorf-Ontario-20220611.jpg/220px-Victorian_Farmhouse-Whitchurch-Stouffville_Museum_and_Community_Centre-Vandorf-Ontario-20220611.jpg)
![]() | Ця стаття може містити оригінальне дослідження. (Квітень 2012) |
Агроосе́ля — форма житла, призначена для рекреаційної діяльності при агротуризмі. Загалом це житлове приміщення, що знаходиться в сільській місцевості, містить не більше п'яти кімнат (залежно від категорії житла), пристосованих для проживання туристів, і належить на правах приватної власності господарю, який займається сільськогосподарською діяльністю або зайнятий у сфері обслуговування чи соціальній сфері села.
Термін агрооселя, як і вищенаведене визначення був запропонований діячами неприбуткової громадської організації Спілка сприяння сільського туризму в Україні.[1] Необхідність введення цього визначення обумовлюєтся потребами закріпелення в законодавстві України пільг для власників невеликих осель, що надають туристичні послуги, з можливістю застосування пільг на відміну від приватних мініготелів.[2]
Бресський будинок (французька: Ferme bressane) — це тип фермерського будинку, який зустрічається в регіоні Бресс і характеризується своєю довгою довжиною, цегляними стінами та дерев'яним дахом. A Mas — традиційний фермерський будинок, унікальний для Провансу та Південної Франції.[3][4]
Примітки
- ↑ Пінчук Т. А. Агротуризм як форма підприємництва у сільській місцевості / Науковий вісник Ужгородського університету Збірник наукових праць [Архівовано 27 грудня 2011 у Wayback Machine.]. — 2009, Вип.28, ч.3 [Архівовано 6 липня 2010 у Wayback Machine.]
- ↑ Про сільський туризм, агротуризм, екотуризм і зелений туризм. Архів оригіналу за 10 вересня 2012. Процитовано 21 жовтня 2011.
- ↑ Mas. Centre National de Ressources Textuelles et Lexicales. Процитовано 3 серпня 2015.
- ↑ Massot, Jean-Luc (1 січня 1995). Maisons rurales et vie paysanne en Provence. L'habitat en ordre dispersé. Paris: Serg/Berger-Levrault. с. 152—157. ISBN 2701303354.
Література
- Зінько Ю. В., Рутинський М. Й. Зелений туризм. — К: Знання, 2008. — 271 с.